VllMEINEN LOHIKÄÄRME
Ei hassumpaa.
Mutta et selviäisi hengissä.
Saanko istua? En ole yhtä energinen kuin sinä.
Käytä päätäsi, kun taistelet.
Älä sydäntäsi.
Suora.
Paremmin, Einon.
Mutta kuolit taas.
Päämäärä, ei taisteluhimo.
Loassa lojuen ei voi voittaa.
Talonpojat kapinoivat.
Kapisia ne ovat aina olleet, prinssi.
Nyt ne ovat nousseet kapinaan.
Kuningas Freyne haluaa poikansa todistamaan jaloa voittoaan.
Epätoivoisen kansan alistaminen ei ole jaloa.
Petollista roskaväkeä!
Kuningas käskee! Tuo hänet!
Sinäkin voit tulla, lapsenlikka.
Kuole, koira!
Olisimmepa me tuolla.
Et voi toivoa sitä.
Toivonpas. Nähdäkseni sinun taistelevan, Bowen.
Sinun miekankäsittelysi olisi tantereen upeinta.
Minun miekkani ei osallistu isäsi verilöylyyn.
Hän on isäni. Ja kuningas.
Mutta kun sinusta tulee kuningas -
muista tämä päivä ja taistelun ja teurastuksen välinen ero.
Ja muista vanhat ritarisäännöt.
Silloin sinusta tulee isääsi mahtavampi kuningas.
Lupaan että -
minusta tulee mahtavampi.
984 jKr.
Freyne!
Hewe, nyt!
Hän on ansassa.
Einon, ei!
Riittää!
Taistelu on tuolla!
Isä?
Kuole! Se on minun!
Olen tässä, Einon.
Olen tässä, kuninkaani.
Kuollut.
Miehenne kuningas Freyne -
on surmattu.
Tännepäin!
Tänne, vuoteelle.
Menkää ulos!
Brok, ulos!
Sinä jäät, Bowen.
Suokaa anteeksi, kuningatar Aislinn.
Ei ole mitään anteeksiannettavaa.
Hänen isänsä hirmuvalta johti hänet kuolemaan.
Kaikki toivo on mennyttä.
Ei kaikki.
"Ritarin on oltava urhoollinen."
"Oltava... urhoollinen."
- "Hänen sydämensä on hyveellinen." - "Hyveellinen."
"Hänen miekkansa suojelee avuttomia.
"Voimallaan hän puolustaa heikkoja."
Sinun täytyy pysyä hereillä!
- Pysy hereillä. Toista säännöt. - Säännöt.
"Voimallaan hän puolustaa heikkoja."
"Hän lausuu vain totuuden sanoja."
"Hänen vihansa -
"lyö ilkeämieliset."
Brok, pysy siinä.
Herra! Kaikkein mahtavin!
Laulusi on surullista!
Loistavatko tähdet tänä yönä?
Kirkkaat sielut eivät välkehdi tässä pimeydessä.
Jättäkää meidät yksin.
Aislinn, kelttien tytär.
Kansa, joka piti sinunlaisiasi ystävinään.
Kuninkaan poika -
julma ja kavala.
- Siksikö tulit, lohikäärmeenkaatajan vaimo? - Ei vaan leski!
Tämä poika ei ole isänsä kaltainen.
Tässä on hänen mentorinsa, joka on opettanut hänelle ritarisäännöt.
Tarvitsen apuasi.
Haava on syvä.
Tiedät mitä pyydät.
Opetan hänelle sinun tapasi.
Hänestä tulee mieleisesi, hyvä ja oikeamielinen.
Vannon sen.
Ei! Pojan täytyy vannoa.
Anna miekkasi, ritari.
Miekkasi!
Älä pelkää.
Hän voi pelastaa sinut.
Kuuntele minua, poika.
Vanno että isäsi julmuus ja hirmuvalta kuolivat hänen mukanaan.
Vanno eläväsi ja hallitsevasi armeliaasti.
Opi minulta vanhat hyvät tavat.
Vanno!
Minä vannon.
Hän on kuollut!
Rauhoitu, vanhojen sääntöjen ritari.
Todista muinaisen suuruuden ihmeitä.
Puolet sydämestäni tekemään sinusta kokonaisen.
Sen voima puhdistamaan heikkoutesi.
Elä ja muista valasi.
Palvelin isää vain hänen poikansa tähden.
Kaikki toivoni on hänessä.
Suo anteeksi epäilevälle houkalle.
Kutsu, jos tarvitset minua. Pyydä mitä tahansa.
Miekkani, palvelukseni -
ovat käytettävissäsi.
Kunhan muistutat häntä valastaan -
vanhojen sääntöjen ritari.
Brok.
Teidän majesteettinne?
Roomalaiset rakensivat tämän mahtavan linnoituksen.
Minä rakennan sen uudelleen, entistä mahtavammaksi.
Siihen tarvitaan paljon miehiä.
Niin tarvitaan.
Kapinahenki on laantunut.
Saisit kiittää minua. Minun iskuni teki sinusta kuninkaan.
Ei, Brok. En halua marttyyreja.
Kuoleman tulisi olla vapautus, ei rangaistus.
Katso tarkkaan, koira.
Olen viimeinen asia, jonka näet.
Polta röyhkeys hänen silmistään.
Ei silmiä!
Isä!
Juokse!
Kuinka uskallat uhmata minua!
Einon, et voi hyvin.
Sinut on noiduttu.
Katso tätä hulluutta!
- Muista säännöt! - Kuningas on sääntöjen yläpuolella!
Oletko unohtanut kaiken opettamani?
Kukaan ei ole sääntöjen yläpuolella -
ei varsinkaan kuningas.
Lohikäärme, rakastin poikaa, ja sinä teit hänestä toisen!
Petkutit minua!
Missä tahansa lennät -
minne tahansa menet, löydän sinut!
Tänään teen uuden lupauksen!
Etsin sinut käsiini, vaikka siihen menisi loppuelämäni.
12 VUOTTA MYÖHEMMIN
"Avalon, oi, Avalon
"Sua etsin ainiaan
"Leposija Arthurin
"Ja säännöt kuninkaan
"Kun löydän pyhät kivet ne
"Ma rukoilen ja rukoilen
"Oi kirkas Avalon
"Älä narriksi mua luule
"En etsi turhamaisuuttani, on etsintäni henkinen
"Henkinen!"
Merlin, henkinen!
Merlin!
Arvostelijoita kaikki tyynni!
- Lohikäärme. - Tiedän. Missä?
Tuolla.
Tänne, hevonen. Senkin pelkuri.
Tuolle mahtipontisuudelle ei löydy vertaa sitten pyöreän pöydän päivien!
Moista taitoa en ole ennen nähnyt!
Olet tainnut elää munkin -
suojattua elämää.
Kyllä. Kirjuri, opiskelija, historioitsija ja runoilija.
Palveluksessanne, sir. Veli Gilbert Glockenspurilainen.
Olen velkaa vähäpätöisen elämäni jalolle urheudellesi -
sinnikkäälle rohkeudellesi ja nopealle miekallesi.
Liioittelet kuin runoilija konsanaan.
Lukisitpa kronikoitani.
Väheksyt taitojasi. Olet yhtä vaatimaton kuin urhea.
Camelotin säännöt elävät yhä.
Lienenkö Camelotin arvoinen. Mutta onpahan yksi lohikäärme vähemmän.
Onnitteluni, ritari.
Minä ja kuningas Einon olemme kiitollisia.
Pitäkää kiitollisuutenne. Otan kultanne.
- Sinun tai kuninkaan. - Vai kultaa?
Teimme kaupat. Joka tapetusta lohikäärmeestä pussi kultaa.
Onko kunniallasi hinta, ritari?
Sillä on kulunsa.
Kunnia ei täytä vatsaani eikä kengitä hevostani.
Pappi on oikeassa.
Valtakunnan ritarina velvollisuutesi on suojella kuninkaan vasalleja.
Ei tämän valtakunnan. En polvistu Einonin edessä.
Olisi pitänyt arvata. Ulkomainen heittiö!
Häivy, irtolainen, ennen kuin pidätän sinut.
Töihin siitä, retaleet!
Ellei kuninkaan vehnä ole leikattu ennen sadetta -
alan minä leikkelemään!
Ritari, odota!
Kuuntele minua!
Olen pyhiinvaeltaja. Matkaammeko yhdessä?
Tie on yhä vapaa, ellei Einon peri siitä veroa.
Tievero, kuningas Einon.
Tievero.
Nehän ovat sinun teitäsi.
Kansan pitäisi maksaa niiden käyttöoikeudesta.
- Kenellä ei ole rahaa, maksakoon työllään. - Nerokasta, Felton.
Vain sinulta löytyy noin hienot aivot noin ruman hatun alta.
Hyvä vitsi.
Pois tieltä, riikinkukko.
Jotkut saalistavat ihmisiä, toiset rahaa.
Molemmat ovat arvokkaita minulle.
Kara?
Minähän käskin...
- Käskin olla tulematta tänne enää. - Olen tottelematon lapsi.
Juo vähän.
Hieno osuma!
- Tuplataanko panos? - Mielihyvin.
Sanotaanko vesisanko?
Seiso paikallasi.
Loistavaa!
Tuplataanko vielä?
Mikä ettei.
Kappas vain.
Liikkuva kohde.
Maalaismoukka.
Sinulla on otsaa sekaantua kuninkaan huvitteluun.
Vanhan ja sairaan miehen kiduttaminen ei ole huvittelua.
Pyydän teidän majesteettianne vapauttamaan hänet.
Siitä on jo 12 vuotta. Linnanne on valmis.
Hänestä ei ole teille enää harmia.
Jumalan tähden, vapauttakaa hänet.
Isä!
Kuolema on helpotus eikä rangaistus.
Mennään.
Olen päättänyt sepittää Balladin Bowenista!
- Miten tahdot minun kirjoittavan sen? - Hyvin kaukana!
Älä kanna huolta minusta.
Tarkoitin -
runomittaa.
Väritänkö sitä korulausein -
vai kerronko kylmän, kovan totuuden?
Jos et ole hiljaa -
meistä tehdään pian kylmiä ja kovia.
On toki hienoa hakata ja silpoa lohikäärmeitä.
Jos lohikäärme putoaa metsään, mutta kukaan ei tiedä siitä, tömähtääkö se?
- Veli Gilbert. - Mitä?
Kynä on mahtavampi kuin...
Tuo on jäljellä edellisestä lohikäärmeenkaatajasta -
joka haastoi riitaa!
Teinä luovuttaisin ajoissa.
Etkö pysty parempaan?
Ota koppi!
Minulla on täällä aikamoinen kokoelma uhreja.
Minua et siihen lisää!
Se oli viimeinen varoitus.
"Surman suuhun hän harppoi
"lljettävään pimeyteen
"Pelon kuiluun tuntemattomaan
"Kohtalonsa kohdatakseen"
Kuulosti hyvältä.
Mitä sanoinkaan?
Turhan kosteaa tulelle?
Miksi te vaeltavat ritarit etsitte mainetta -
aina lohikäärmeiden kustannuksella?
En tarvitse mainetta!
Ja minullakin on kokoelmani!
Niin, tapat lohikäärmeitä rahasta.
Se on rehellistä työtä.
Miehen on elätettävä itsensä.
Miehen on elettävä.
Jos kerran etsit hyötyä, voimme aloittaa saman tien.
Älä imartele itseäsi.
En etsi hyötyä, vaan mielihyvää.
Mielihyvä voi olla vähissä ja hinta korkeampi kuin luulet!
Bowen, ole varovainen!
Se meni tuota tietä!
Et voi lentää ikuisesti!
- Et sinäkään! - Hiljennä vauhtia!
Vierailepa metsässä!
Varo!
Hyvin meni.
Sääli. Se teki varmaan kipeää.
Taasko?
Ja taas?
Miltä kyyti on maistunut?
Näin sitä ansaitaan palkkiorahat.
Löytyisikö sopivaa paikkaa, johon voisin pudottaa sinut?
"Miekka torahammasta ja kynttä vasten Tuli kilpeä vasten
"Blaa, blaa, kumpi voittaa
"Blaa, blaa, koittaa, voittaa, soittaa
"Kenen liha luista revitään" Ei sentään.
"Kenen kohtalo sinetöidään
"Kenen kohtalo sinetöidään?
"Kenen kohtalo sinetöidään!"
Olet taitava. Tällaista haastetta en ole kohdannut aikoihin.
Etkä tule enää kohtaamaan!
Pahus!
Hieman liian itsevarma?
Tuskinpa. Mutta jos voitat, jäät työttömäksi.
En lopeta ennen kuin olen vapauttanut maailman jokaisesta lohikäärmeestä.
Minä olen viimeinen!
Yrität vain pelastaa suomuisen nahkasi petkuttamalla.
Etkö ole huomannut uhriesi vähentyneen viime päivinä?
Sain yhden pari päivää sitten.
Sinä siis tapoit arpisen naaraan. Hän ja minä olimme viimeiset.
Se oli varmaan uljas teko, soturi.
Paljonko kultaa sait pussiisi sen ruhjotusta raadosta?
Ei kuulu sinulle.
Tuskin kovin paljon. Tapatko minut huvin vuoksi?
Kun tapettavia lohikäärmeitä ei enää ole -
millä ansaitset elantosi, ritari?
Kita kiinni!
Jos suljet kitasi, miekkani lävistää aivosi.
Jos miekkasi iskee ylös, hampaani iskevät alas!
"Yömyöhään taistelivat titaanit
"Kuolemankamppailuaan
"Kumpi virheliikkeen tekisi?
"Kumman veri maata tahrisi?"
Luoja paratkoon.
Sir Eglamore.
Paljon kiitoksia.
Se on ollut jumissa siellä kuukausia.
Etkö voisi siirtää takamustasi kieleni päältä?
Pitäisikö sinulla olla mukava olo?
Haarniskani ruostuu kuolastasi, ja hengityksesi on hirveän hajuinen.
Ei ihmekään -
kun hampaankoloissani mätänee kuolleita ritareita.
Suuni on niin kuiva.
Ei, lopeta!
Anteeksi vaan.
Taidamme olla lievässä umpikujassa.
Minä kestän kolme päivää nukkumatta.
Minä kestän kolme viikkoa.
Lävistän sinut ennen kuin nukahdan.
Ja minä pureksin sinut. Ihanaa, me tapamme toisemme.
- Mitä ehdotat? - Aselepoa.
Hyppää ulos suustani ja puhutaan kasvotusten.
Voinko luottaa sinuun?
Annan kunniasanani.
Lohikäärmeen kunniasana on arvoton.
Itsepäinen moukka!
Olisi pitänyt arvata!
Siitä vaan.
Tapa minut!
En ole koko aikana halunnut tappaa sinua.
Enkä halua sinun tappavan minua.
Mitä me voitamme?
Jos voitat, menetät toimeentulosi.
Jos minä voitan, odotan vain seuraavaa miekanheiluttajaa -
joka himoitsee nahkaani saadakseen mainetta.
Olen kyllästynyt väijymään koloissa -
ja piileksimään pimeydessä.
Päästän sinut nyt.
Jos vielä haluat -
voimme jatkaa tätä rähinää lopulliseen hulluuteen saakka.
Tai voit kuunnella vaihtoehtoani.
Mikä se vaihtoehto on?
Katso, isä!
Lohikäärme!
Pois tieltä!
Ärsyttäviä riiviöitä nuo lohikäärmeet.
Sinä!
Kuin jättiläisrottia, joista ei näytä pääsevän eroon.
Ellet maksa minulle kahta pussillista kultaa, etukäteen.
Tulehan, lohikäärme.
Terve.
28, 29.
Erittäin tuottoisaa. Olisinpa tavannut sinut aikoja sitten.
Maailmassa on paljon kultaa.
Kun olet saanut sitä tarpeeksesi, et ehkä enää tarvitse minua.
Olen vanhojen sääntöjen ritari. Sanani pitää.
- Ei tunnontuskia? - Mistä?
Tuollainen petkutus ei juuri sovi vanhojen sääntöjen ritarille.
Einonin hännystelijöiden kyniminen on palvelus ihmiskunnalle.
Onko?
Kun aatelistoa puserretaan, maalaiset tuntevat rutistuksen.
Se ei kuulu minulle.
Miksi minun pitäisi vaarantaa henkeni pelokkaiden ihmisten puolesta?
Älä sekoita nokkelaa suunnitelmaa ja moraalia.
Olkoon niin -
vanhojen sääntöjen ritari.
Jos olisin halunnut omaatuntoani soimattavan, olisin jäänyt papin seuraan.
Mitä lohikäärme ylipäätään tietää ritarisäännöistä?
"Miekallaan hän suojelee avuttomia.
"Voimallaan hän puolustaa heikkoja. Hän lausuu vain totuuden sanoja."
Hiljaa! Muistan kyllä.
Pelkkä muisto se onkin. Ei sitä voi herättää eloon.
Kuulostaa siltä, että yritit.
Ja epäonnistuin.
En enää yritä muuttaa maailmaa. Riittää kun selviydyn.
Parempi sekin kuin kuolema.
Sinun luulisi toivottavan kuoleman tervetulleeksi.
Olet rotusi viimeinen, ystäväsi ovat kuolleet, ja sinua vainotaan kaikkialla.
Onko sinusta hauskaa muistuttaa siitä?
Kaipaan kuolemaa, ritari.
Mutta pelkään sitä.
Mitä menetettävää sinulla on kurjuutesi lisäksi?
Sieluni.
Tapa hänet, Brok.
Oletko mies? Pidä puolesi!
Pitäisikö hänen jatkaa, äiti?
Voitto kuuluu ilmeisen väsymättömälle sir Brokille.
Louhos!
Ensin anelet armoa isäsi kohtalolle.
Sitten yrität kostaa sen.
Nyt saat jakaa sen.
Sinun valtakunnassasi kuolema ei ole pahin kohtalo.
Mietin sinulle jotain pahempaa.
Viekää hänet pois.
Hän tappoi isäni!
Nyt muistan sinut.
Muistan sinut.
Hiuksesi -
kuin tulta.
Sain sinulta tämän arven.
Eikö niin?
Omistan -
sinut.
Voisin...
lhan totta.
Toivottavasti pidät kypsästä lihasta.
Taisit todella vihata meitä.
Vihasin yhtä teistä.
Tapoin muut, koska halusin tappaa hänet. Mutten löytänyt häntä.
Enkä löydäkään. Jos sinä olet viimeinen, hän on kuollut.
Kerro millainen se -
vihaamasi lohikäärme oli.
Hänellä oli vain puoli sydäntä.
Mutta sekin riitti saastuttamaan viattoman pojan.
Einon ei ollut viaton! Hän saastutti sydämen!
Mistä sinä sen tiedät?
Mistä tiedät sen?
Kaikki lohikäärmeet tuntevat tuon tarinan.
Toiveemme osoittautui tuhoksemme.
Hemmoteltu, kiittämätön lapsi sai suuren lahjan ja tuhosi sen!
Ei! Tunsin Einonin.
Olin hänen opettajansa.
Opetin hänet arvostamaan kunniaa ja oikeutta.
Sitten hän petti sinut -
samoin kuin lohikäärmeen, jonka sydämen hän särki.
Se on valhe, lohikäärme!
Älä kutsu minua "lohikäärmeeksi"! On minulla nimikin.
Mikä se on?
Tuskin osaat ääntää sitä.
Kokeillaan.
Se on...
Puukota enemmän lihaa ja vähemmän vaatetta ensi kerralla.
Lävistän sydämesi!
Teit sen jo kerran.
Se on erikoinen sydän.
Ainutlaatuinen.
Musta, näivettynyt möykky, joka ei tunne sääliä.
Opeta sitten minua.
Sääli minua.
Annan sinulle kaiken.
Jopa valtaa.
Olet niin kaunis.
Jopa valtaa.
Jopa valtaistuimen.
Kiitos. Se meni jo ohi.
Mitä se oli?
Vanha vaiva, joka oikuttelee silloin tällöin.
Suo anteeksi, jos sanani järkyttivät sinua.
Ei se sinun syytäsi ollut.
Älä pelkää.
En halua sinun jakavan omaa kohtaloani.
Tulin auttamaan sinua.
Tätä tietä pääset linnan muurien ulkopuolelle.
Kiitos -
sinulle.
Oletko kaitsenut minua koko yön?
Olen miettinyt.
Mitä niin?
Asioita. Enimmäkseen nimeä sinulle.
Luulen löytäneeni sopivan nimen.
Kuulostaa kuin olisit kurottanut kätesi ja poiminut sen taivaalta.
Niin tein.
Tuolta noin.
Näetkö tuon tähtikuvion?
Tunnen nuo tähdet hyvin.
- Näetkö, minkä kuvion ne muodostavat? - Lohikäärmeen.
Sen nimi on "Draco".
Se on "lohikäärme" oppineiden kielellä.
Et siis kutsuisi minua "lohikäärmeeksi" -
omalla kielelläsi, vaan jollain toisella kielellä.
Olet oikeassa. Se on tyhmää.
Minulle olisi suuri kunnia saada nimeni noiden tähtien mukaan.
Ihan totta.
Kiitos, Bowen.
Draco.
Karistakaa yltänne Einonin sorron ies!
Meidän on taisteltava vastaan!
Isäsi lauloi kerran tuota säveltä, ja me taistelimme.
Se kerta riitti! Emme tanssi sen tahdissa enää!
Kyyristele vain koirana Einonin saappaan alla.
Ainakin kyyristelevä koira on elävä!
Miksi haaskata hyvää ruokaa huonoon retoriikkaan?
Puhun totta.
Totuus herättää harvoin intoa.
Eikä se koskaan voita kapinoita -
mutta sillä saa kaulansa hirttoköyteen, jos tuon -
mutapiiraan alta löytyy kaula.
Täältä tullaan!
Lohikäärme!
Nimi on Draco!
Olikin jo aika.
Taidatte tarvita lohikäärmeenkaatajaa.
Missä on kylän herra ja isäntä?
Brok asuu suuressa talossa 10 kilometrin päässä.
Hän syyttäisi meitä vahingoista ja kynisi viimeiset pennimme.
Minä en kyni yhtä perusteellisesti. Teen reilun tarjouksen.
Ottakaa, tai jättäkää peto vapaaksi!
Eikö riitä, että ryömitte Einonin edessä.
Annatteko myös raihnaan kiristäjäritarin sortaa itseänne?
Oikein, ette tarvitse minua.
Hoitakaa homma itse.
On muitakin keinoja.
Ehkä luovutatte -
yhden tyttäristänne kullan sijaan.
Ei!
Lohikäärmeet kuulemma nauttivat neitouhreista.
Älkää tehkö tätä minulle!
Synnyin tässä kylässä!
Tunsitte isäni ja äitini!
- Kuka tyttö on? - Kiusankappale. Hankkiudu hänestä eroon.
- Miksi? - He tahtovat lepyttää sinua uhrilla.
Keneltähän he saivat noin loistavan idean?
- Viis siitä. Kunhan pääset tytöstä eroon. - Miten?
- Syö hänet! - Älä viitsi!
Senkin tekopyhä nirsoilija, söit sir Eglamorenkin.
Pureksin itsepuolustukseksi, en niellyt.
Keksi jotain.
Hyvä on.
Sinulla on kaunis ääni.
Kiitos. Me lohikäärmeet laulamme, kun olemme onnellisia.
Sinä et vaikuta lohikäärmeeltä.
Montako lohikäärmettä tunnet?
Vain sinut.
Ei pitäisi kuunnella trubaduurien satuja.
Lohikäärme ei tee kenellekään pahaa, ellei häntä vahingoiteta ensin.
Miksi sitten tulit kylääni?
Kylä!
Niin, muistatko kylän?
Jätä hänet rauhaan, päällepäsmäri! Pakene, Draco! Pidättelen häntä!
- Käy jonkun itsesi kokoisen päälle! - Missä olit?
Olen pahoillani.
Olin muissa ajatuksissa.
Bowen, tässä on Kara.
- Olisit syönyt hänet. - Älä suutu.
Miksi en?
Häivyit kuin tuhka tuuleen. Olin hirveän huolissani!
Huolissasi minusta?
Sinusta niin!
Aseeni oli viritetty, ja puoli kylää ympärilläni.
Etsimme sinua taivaalta, enkä tiedä missä olet -
tai milloin tulet takaisin, jos tulet. Sinä vain -
katoat.
Varo, hän on tulossa!
Ei voi olla totta!
Totta se on.
Vanha mentorini. Vieläkö annat silpomistunteja?
Astu alas, niin saat oppitunnin.
Aika ei ole kohdellut sinua hellästi.
- Sinun ei olisi pitänyt rikkoa välejämme. - Sinä ne rikoit!
Ja nyt tulet luokseni kadottamani tytön kanssa.
Hän haluaa jäädä kadoksiin.
Se ei ole hänen päätettävissään.
Olen valmis saamaan oppituntini.
Tuota et ikinä oppinut!
Käännä selkäsi vain ruumiille!
Sinä olet ruumis!
Et vain tiedä sitä!
Maahan!
Olet säälittävä jäännös kuolleesta maailmasta ja vakaumuksista.
Sinäkin uskoit niihin!
En koskaan.
Lausuit säännöt! Lausuit ne sydämestäsi!
Oksensin ne pois, koska en voinut sulattaa niitä!
Koska sinä halusit kuulla ne!
Valehtelija!
Opetin ne sinulle!
Opetit minut taistelemaan, siinä kaikki!
Otin opistasi vain tarpeellisen.
Opetit minut taistelemaan!
Opetit hyvin.
Kuka käski sekaantua?
Tilanne oli hallinnassani.
Annas kun katson.
Se on umpeutunut hyvin.
Sinulla on parantajan ote, Kara.
Pian se on vain arpi toisten joukossa.
Mitä väliä on yhdellä lisäarvella?
Ritarille siis. Tunsin kerran erään ritarin.
Hän vastusti yksin julmaa kuningasta -
ja pelasti kapinallisen, joka aiottiin sokaista.
Hänellä oli varmaan monta arpea.
- Se ritari kuoli haavoihinsa kauan sitten. - Vahinko.
Hänen kaltaisiaan todella tarvittaisiin.
- Sellainen on kavala maailma. - Sen ei tarvitse olla.
Kaltaisesi miehet voisivat johtaa muita.
Valaa ihmisiin rohkeutta ja toivoa.
Toivoa? Vaikka kyhäisit armeijan kokoon -
luuletko sen pärjäävän kokeneita sotajoukkoja vastaan?
Edellinen yritys päätyi verilöylyyn.
- Muistan sen. Olin paikalla. - Niin minäkin.
Isäni johti kapinaa.
Anna muiden taistella rinnallasi. Tällä kertaa lopputulos on toinen.
Mitä katselet?
Itseäni.
Kauan sitten.
Nähdään kylällä, Draco.
Helppo sinun on puhua.
Tällä kertaa minä kerään rahat ja sinä saat kuolla.
Emme voi enää menettää sikojamme lohikäärmeelle.
Odottakaa!
Tuo mies on huijari!
Tuo tyttö!
Hän on harhaileva mielipuoli.
Hän höpisee omiaan.
Tuo ritari ei ole lohikäärmeenkaataja.
Erehdyt, lapseni.
Hän on kaikkein suurin lohikäärmeenkaataja!
Häntä suurempaa ei ehkä tulekaan!
- Veli Gilbert! - Bowen!
Olet elossa.
Ylistys ja kunnia pyhimyksille.
Olet elossa!
Ja yhtenä kappaleena.
Veli Gilbert.
Ette voisi panna luottamustanne parempaan mieheen.
Olen itse nähnyt hänen tappavan melkein kaksi lohikäärmettä.
Veli Gilbert.
"Melkein."
En nähnyt toista kuolemaniskua -
mutta jos Bowen on täällä, hän voitti.
Ettekö käsitä? Hän on liitossa lohikäärmeen kanssa.
Pitele tuota.
Sieltä hän tulee.
Huku!
En voi, tässä on matalaa.
Hienoa, teit sen taas!
Mikä peto! Suurempi kuin se edellinen.
Suurin piirtein samaa kokoa.
Lihaa.
Lihaa!
Varjele.
Se pääsee pakoon!
Mistä on kysymys?
Lihaa!
Juoskaa. Siitä on kysymys!
Juokse.
Juokse?
Kara!
Rauhaa, veljet!
Pakanoita!
Veli Gilbert!
Anteeksi, lapsukainen.
Valepukki!
Ei lohikäärmettä, ei palkkiota.
Lihaa.
Me kuolemme!
Herra varjele, kuolemme kaikki!
Rauhoitu, Veli Gilbert. Emme me kuole.
Me vain lennämme.
Jos haluat päästä hengestäsi -
voisit yhtä hyvin taistella Einonia vastaan.
Kara on oikeassa.
Puhun asiasta mieluummin maanpinnalla.
Mikä jumalaton paikka tämä on?
Jumalaton?
Tämä on Avalon, kuningas Arthurin leposija.
Niin oli ennustettu -
ja niin löysin sinut kuningas Arthur.
Urhoollisuus -
hyveellisyys, totuus.
Niin, totuus.
Aamen.
Olen valmis, Kara.
Entä sinä, Bowen?
Tämä on Avalon, pyöreän pöydän hämyinen valtakunta.
- Tämä on jumalallinen enne. - Enteet eivät voita taisteluita.
Ettekä te liioin.
Huomaatte sen, kun yritätte koota sotajoukkoa.
Tiedätte kyläläisten rohkeuden.
Uljaina he heittelevät vihanneksia nuorten tyttöjen päälle.
Jostakin on alettava.
Toivotatko meille onnea, Draco?
Kauan sitten kun ihminen oli nuori ja lohikäärme jo vanha -
rotumme viisain tunsi sääliä ihmistä kohtaan.
Hän kutsui koolle kaikki lohikäärmeet -
ja sai heidät lupaamaan, että he valvoisivat ihmistä aina.
Ja hänen kuolemanhetkellään -
nuo tähdet syttyivät yöhön.
Siten syntyi lohikäämeiden taivas.
Mutta kaikki lohikäärmeet eivät pääse sen loistoon.
Meidän on ansaittava paikkamme.
Ellei niin käy -
sielumme katoaa niin kuin meitä ei olisi koskaan ollutkaan.
Sen vuoksi jaoin elinvoimani kuolevan pojan kanssa -
saattaakseni lohikäärmeen ja ihmisen -
jälleen yhteen, ja varmistaakseni paikkani taivaassa.
Mutta uhrautumiseni koitui synnikseni.
Sinun sydämesi siis lyö Einonin rinnassa.
Puolikas sydäntäni -
jonka hintana oli koko sieluni.
Tunsin hänen verenhimoisen luonteensa -
mutta luulin sydämeni voivan muuttaa hänet.
Kuinka hyväuskoinen olinkaan.
Et enempää kuin minäkään.
Olen aina haaveillut palvelevani jaloja kuninkaita -
jaloja ihanteita.
Unelmat eivät hevin kuole -
ja pitelet niitä käsissäsi vielä kun ne ovat pelkkää tuhkaa.
Enää en ole niin naiivi!
Kara, tulen mukaasi.
Olkoon niin.
Hyvästi, Bowen.
Urhoollisuus!
"Ritarin on oltava urhoollinen.
"Hänen sydämensä on hyveellinen.
"Hänen miekkansa suojelee avuttomia.
"Voimallaan hän puolustaa heikkoja.
"Hän lausuu vain totuuden sanoja.
"Hänen vihansa lyö ilkeämieliset."
Olet lopullisesti seonnut.
Meidän pitäisi seurata teitä Einonia vastaan?
- Pikemminkin helvettiin. - Voimme voittaa. Et ymmärrä.
En haluakaan. Ymmärrän tätä!
Ja kuutta vuotta louhoksessa! Muuta ei tarvitse ymmärtää!
Tiedän mitä olet saanut kestää.
- Nyt meillä on mukana... - Vain hullu lähtisi mukaanne!
Et kuuntele minua!
Olet tehnyt jo tarpeeksi pahaa!
Säästä voimasi taisteluun Einonia vastaan.
- Ei ole mitään taistelua. - Minä aloitan sen.
Entä sotajoukkosi, ritari?
Et ole koskaan ampunut jousta -
- vihasta tai harjoituksen vuoksi? - En.
Vedä nuolta.
Tähtää ja päästä irti.
Vasta-alkajan tuuria. Yritä uudestaan.
Vakaasti.
Olet luonnonlahjakkuus.
Rauhallisesti.
Leveämpi haara-asento.
Ylös, alas.
Yksi sulava isku.
Tällä voisi halkaista pääkallon.
Kuin vanukkaan.
Tarvitsen lisää miehiä!
Tuhlausta hankojaan heiluttavien alamaistesi vuoksi.
Etkö ehdi metsästykseltäsi pitämään heitä kurissa?
Syytätkö minua?
Jokainen meistä on sadan heikäläisen arvoinen.
Uljas Felton, armeija jo itsessään.
Typerys!
Tunnen heidän johtajansa, enkä aliarvioi häntä!
Tai lohikäärmettä!
Älä pelkää lohikäärmettä, poikani.
En pelkää mitään!
En mitään!
Tuliko selväksi?
Äidin lahja pojalleen.
Parhaimmat mahdolliset.
Niin mitkä?
Lohikäärmeenkaatajat.
Oletko ajatellut huomista pitemmälle?
Vaikea nähdä niin kauas.
Mitä näet kentällä?
Mitä kuulet?
Toivoa.
Täsmälleen.
Elämää, laulua ja rohkeutta.
Kaikkea mitä ikinä tarvitset.
Sama pätee minuun.
Hän uhmaa minua omalla portillani!
Tänään hänen sääntönsä kuolevat lopullisesti.
Olemme turvassa täällä!
Tuo roskajoukko ei pysty valtaamaan linnaa.
Iltaan mennessä he ovat kylmissään ja väsyneitä -
ja painuvat koteihinsa.
Olemme turvassa täällä!
Muista isääsi!
Koppi!
Käännös oikeaan.
Keritään nuo lampaat!
Metsään!
Riviin!
Seis!
Toinen rivi!
Keihäsmiehet, eteenpäin!
Toinen rivi, sekaan!
Rynnäkköön!
Hajaantukaa -
tai kuolette!
Kuin vanukkaan.
Ylpeys käy lankeemuksen edellä.
Apua!
Käännä toinen poski, veli.
Perääntykää!
Takaisin linnaan!
Veli Gilbert, pysäytä Einon!
"Älä -
"tapa!"
Lohikäärmeenkaatajat.
Avatkaa, kuningas tulee!
Seis!
Haluan sen elävänä!
Elävänä ja turvassa.
Ikuisesti.
Oi, ei.
Menen pelastamaan lohikäärmeen!
Kuka seuraa minua?
Tule varjoista, Aislinn, että näen sinut.
- Tiedät miksi tulin. - Tiedän.
Luovuttaessani sydämeni, otin niskoilleni hänen mielensä myrkyt.
Minun on kärsittävä hänen kuolemantuskansakin.
Et voi syyttää itseäsi.
Kuolema ilman ikuisuutta?
Ei ainoastaan.
Minun täytyi odottaa aikaa, jolloin ihmiskunta -
ei enää sallisi hirmuvallan kukoistaa.
Jolloin jotkut heistä muistaisivat vanhat tavat -
ja sen, että pimeydestäkin voi löytää valoa.
En näe. Loistavatko tähdet tänä yönä?
Kirkkaasti, herrani.
Kirkkaasti.
Tehkäämme työmme loppuun.
Anna anteeksi.
Tiedän miksi toit lohikäärmeenkaatajat tänne.
Halusit heidän tappavan minut hänen mukanaan.
Halusin korjata vuosia sitten tekemäni virheen -
sillä pelastamani poika ei ollut pelastamisen arvoinen.
Kuinka epä-äidillistä.
Meidän on avattava portit.
Muut odottavat ulkona.
Mene pelastamaan lohikäärmeesi.
Nopeasti.
Tätä tietä.
Miten miellyttävä yllätys.
Odotin Bowenia, mutten tulevan morsiameni kanssa.
- Pappikin tuli vihkimään meidät. - Hautaamaan sinut.
Hautaamaan toisen meistä.
Kara, ovi! Nopeasti!
Tuota tietä.
Tätä tietä.
En tiedä, miten pääsitte sisään -
mutta sinä saat auttaa minut ulos.
Kiitos, Hewe.
Pilkon sen sinulle sopivaksi.
Tyttö?
Tyttö!
Heitä. Olen kuolematon.
Bowen, sinun on tehtävä se.
Mistä puhut?
Sydän sitoo Einonin minuun niin elämässä kuin kuolemassakin.
- Se ei ole totta! - Olet nähnyt sen!
Jaamme sydämen kautta tuskamme ja voimamme.
Mutta minun puolikkaassani sykkii elämänlähde.
Minun on kuoltava, jotta Einon kuolisi!
Einon on kuollut.
- Hän elää! - Ei sillä väliä.
Etkö kuule? Miehemme ovat vallanneet linnan.
Einon on lyöty. Me voitimme!
Ette voita ennen kuin Einonin pahuus on tuhottu -
ja se onnistuu vain tuhoamalla minut!
Ei.
Vannoit kerran, että miekkasi olisi käytettävissäni -
ja voisin tarvittaessa pyytää sinulta mitä vain.
Pidä lupauksesi, ritari!
Hän tulee pysäyttääkseen sinut!
Lyö ennen kuin on myöhäistä!
Olet viimeinen.
Aikani on ohi. Lyö!
Olet ystäväni.
Niinpä ystäväni, ole kiltti ja lyö!
- En voi. - Pakotan sinut.
Taistele, lohikäärmeenkaataja! Puolustaudu!
Nosta se!
Jos liikahdat, tyttö kuolee!
Entä nyt, Draco?
Mitä teemme -
ilman sinua?
Kenen puoleen käännymme?
Tähtien puoleen, Bowen.
Tähtien puoleen.
Dracon uhrautumisen jälkeisinä päivinä -
Bowen ja Kara johdattivat kansan oikeuden ja veljeyden aikakauteen.
Ne olivat onnen kultaamia vuosia -
joita taivaallinen valo kirkasti.
Ja kaikkein vaikeimpina hetkinä -
Dracon tähti loisti kirkkaammin -
niille, jotka tiesivät minne katsoa.